SØNNAVINDVALSEN				Alf Prøysen

        G				D7			G
Og jinta sa tel sønnavind: Rør itte sløret på hatten min,
 				         D				A7	D
for den lyt vara rein og pen så je kæin få møte min elskede venn
    G			C        E7		A7	      D7	 	G
i hatt med slør og silkestrå og kjole med blonder på kragen,
			C	E7	A7		D7	       G
to hvite skor med sløyfer på og strømper så klare som dagen.

Og jinta gikk i sønnavind og svinse og svæinse i stasen sin.
På kryss og tvers og så på skrå, så hu sku bli sikker på æille fekk sjå
en hatt med slør og silkestrå og kjole med blonder på kragen,
to hvite skor med sløyfer på og strømper så klare som dagen.

Og jinta kom i sønnavind og sto som ei rose for gutten sin,
hæin lange ut en kraftig arm og røske så inn tel sin bankende barm
en hatt med slør og silkestrå og kjole med blonder på kragen,
to hvite skor med sløyfer på og strømper så klare som dagen.

Og dæinsen gikk i sønnavind, og jinta vart kaste i ringen inn
blæint kvae, bar og beksømskor, der kunne du skimte det flaske og fór
en hatt med slør og silkestrå og kjole med blonder på kragen,
to hvite skor med sløyfer på og strømper så klare som dagen.

Og dagen kom med sønnavind før hu kunne sleppe frå gutten sin,
hu smaug seg fram å stilt på tå og håpe så inderlig ingen fekk sjå
en hatt med slør og silkestrå og kjole med blonder på kragen,
to hvite skor med sløyfer på og strømper så klare som dagen.

Og jinta sov med smil på kinn og drømte så deilig om gutten sin,
hu vogga seg i søvnen inn, og ute på klesnora vogga i vind
en hatt med slør og silkestrå og kjole med blonder på kragen,
to hvite skor med sløyfer på og strømper så klare som dagen.